** ATONEMENT ** made by sabian
C Ă I N Ț A
- Mi-am terminat piesa. - Foarte bine.
Ai văzut-o pe mami ?
Cred că e în camera de desen.
Sper că azi să nu ne stai în picioare, Miss Briony.
Avem de preparat cina pentru 10 persoane.
- Bună. Am auzit că faci o piesă. - Cine ți-a spus ?
Tobele din junglă.
- O să vii s-o vezi ? - Nu sînt sigur că...
Ce-ar fi să mi-o citești ?
Obișnuiai să-mi faci copiile alea frumoase după povestirile tale.
- Le-am păstrat pe toate. - Totuși vreau să vii.
- Să vedem. - Trebuie să plec acum.
Mami, am nevoie de tine !
Uluitor, dragă. Prima ta piesă.
Așa crezi ? Crezi că lui Leon o să-i placă ?
Bineînțeles că da.
Încercările Arabellei, de Briony Tallis.
- Cee. - Da ?
Cum ar fi să fii altcineva ?
Ca lumea, cred.
- Sînt îngrijorată pentru piesă. - Sînt sigură că e o capodoperă.
Dar avem doar o după amiază pentru repetiții.
Dacă gemenii nu pot juca ?
Trebuie să fii drăguță cu ele. Cum te-ai simți dacă mama ta
ar trebui să afle știrile de pe telegraf ?
Poate trebuia să scriu povestea lui Leon.
Dacă scrii o poveste, trebuie să spui doar "castel" și vei vedea
turnuri și păduri, satul mai jos, dar...
actorii...
Totul depinde de alții.
- Cee. - Da ?
De ce nu mai vorbești cu Robbie ?
Vorbesc. Doar că ne mișcăm în cercuri diferite, asta e tot.
- Chiar trebuie să jucăm în piesă ? - De ce trebuie ?
Ca să sărbătorim vizita fratelui meu, Leon.
Urăsc piesele.
- Și eu. - Cum puteți urî piesele ?
- E doar o fandoseală. - Ori jucați în piesă ori luați bătaie.
- Și o să vă spun părinților. - N-ai voie să ne bați.
Suntem musafiri. Cum ne-au zis părinții să ne comportăm ?
- Deci, Pierrot ? - Sînt ascultător.
- Jackson ? - Ascultător.
Ascultători, așa e.
Despre ce e piesa, Briony ?
Este despre cum
dragostea e tot ce e bun, dar trebuie să fii sensibilă.
- Presupun că tu vei fi Arabella. - Nu neapărat.
- Atunci te superi dacă o joc eu ? - Lola a jucat în piesa școlii.
Zii da. Ar fi primul lucru bun care mi se întâmplă în ultimile luni.
Bine, în regulă.
Presupun că ar trebui să începem s-o citim.
Dacă tu vei fi Arabella, eu voi fi regizorul. Mersi foarte mult.
Scuze.
Am să citesc prologul.
"Prolog.
"Aceasta e povestea spontanei Arabella,
"care a fugit cu un prieten.
I-a îndurerat pe părinți să-și vadă primul născut
fugind de acasă, la Eastbourne."
Da ?
- Nimic. Vroaim doar să privesc. - Repetițiile sînt private.
Poți vedea piesa diseară.
- Atunci voi munci. - Îmi pare rău, Danny.
- Putem să mergem să înotăm acum ? - Da, da, da !
- Nu cred că e momentul - Cecilia o să ne lase.
Sînt sigură că o jumătate de oră ne va prinde bine tuturor.
Cecilia ? Cecilia !
Cecilia !
Cecilia ! Cecilia, Cecilia.
Putem să mergem la înot, Cecilia ?
Nu văd de ce nu. Nu mergeți la apă adâncă !
Poți să-mi rulezi o țigară stil Bolșevic ?
- Frumoasă zi. - Prea cald pentru mine.
- Îți place cartea ? - Nu prea.
Va fi și mai bine.
Îl prefer pe Fielding în fiecare zi.
E mult mai pasional.
- Leon vine azi. Știai ? - Am auzit un zvon.
Aduce un prieten cu el. E Paul Marshall, milionarul de ciocolată.
- Florile sînt pentru el ? - De ce n-ar fi ?
Leon spune că e încântător.
Bătrânul a sunat aseară. Spunea că plănuiești să devii doctor.
- Mă gândesc la asta, da. - Încă 6 ani de viață studențească.
- Tu de ce vrei să devii doctor ? - Ai putea primi o bursă,
- nu ? Cu tine primul ? - Nu vreau să predau.
Am zis că-i voi da banii înapoi tatălui tău.
Nu asta am vrut să zic.
- Lasă-mă să te ajut. - Nu, mă descurc. Mersi.
- Ia florile ! Ia florile ! - Mă descurc.
Idiotule !
Îți dai seama că era cel mai valoros lucru pe care îl avem ?
Nu mai e, nu ?
Cu grijă !
Îmi...
Salut, Robbie !
Nu e nevoie să-l încurajezi.
Cee ?
Mamă ?
- Unde sînt toți, Danny ? - Nu știu, d-le.
- D-le ! - Aș bea ceva.
- Tu vrei ? - Aș prefera.
- Whisky ? - Te rog.
- Leon ! - Iat-o !
Mi-a fost dor de tine. Am înnebunit de tot aici.
- Ea e sora mea, Cecilia. Paul Marshall. - Am auzit multe lucruri rele despre tine.
- Cum ar fi ? - Unde îl cazăm ?
În camera albastră. Mama se odihnește. Are o migrenă.
Nu mă surprinde, cu căldura asta.
E cea mare de lângă camera copiilor.
Bătrânul stă în oraș ?
Așa se pare. Are ceva urgent la minister.
- Nu mai jucăm piesa ? - Nu.
- De ce nu ? - Nu mă întreba pe mine.
Nu-mi place aici.
Mereu e problemă când apare o marcă nouă.
Alt marketing, alt ambalaj, altă formă.
În unele cazuri, o aromă nouă sau o nouă tehnologie.
Cred că principala noastră provocare e dacă să lansăm sau nu noua Amo Bar.
Army Amo. Vezi ? A trecut Amo ?
Sursa mea din minister e foarte credibilă.
Îi făceam pantofii la Harrow, M-a informat că avem o ocazie bună
să o includem în pachetul de rație.
Ceea ce înseamnă că trebuie să mai deschid încă 3 fabrici.
Mai mult, dacă se fac incoroprari, ceea ce e pe cale să se întâmple,
dacă Hitler nu se potolește.
E pe cale să cumpere acțiuni la
Marks și Spencer's, nu crezi ?
- Asta nu e prea bine. - Fac un cockteil cu gheață zdrobită
rom și ciocolată topită. E absolut fabulos.
- Ghici cu cine ne-am întâlnit la intrare ? - Cu Robbie.
- I-am zis să stea cu noi diseară. - Oh, Leon, ba nu.
Robbie, e fiul administratorului al cărui tată a dispărut acum 20 de ani,
a primit o bursă, Bătrânul l-a trimis la Cambridge,
în același timp cu Cee și de 3 ani abia mai vorbește cu el.
Nu l-ar lăsa la o milă de ea.
Are cineva vreo țigară ?
Nu știu ce dracu face el zilele astea, prostindu-se cu straturile de flori.
De fapt, vrea să-și ia diploma ca medic.
Și Bătrânul e de acord cu asta ?
Cred că ar trebui să-i spui să nu vină.
De ce ? S-a întâmplat ceva între voi ?
Pentru numele lui D-zeu !
- Putem merge acasă ? - Curând.
Nu putem merge acasă. E un divorț.
- Cum îndrăznești să spui asta ? - Păi e adevărat !
Să nu mia folosești niciodată cuvântul ăla ! Ai înțeles ?
- Și acum ce-o să facem ? - Mereu mă întreb asta.
Numele meu e Paul Marshall. Voi trebuie să fiți verii din Nord.
- Cum vă cheamă ? - Pierrot.
- Jackson. - Ce nume minunate !
Îi cunoști pe părinții noștri ?
Am citit în ziar despre ei.
- Ce ai citit, mai exact ? - Știi tu, prostiile uzuale.
Îți voi mulțumi dacă nu vorbești în fața copiilor.
Părinții voștri sînt niște oameni absolut minunați,
asta e foarte clar. Vă iubesc și se gândesc mereu la voi.
Frumoși pantaloni.
Am fost la un spectacol și i-am luat de la Liberty's.
- La ce spectacol ? - La Hamlet.
Ah, da. "A fi sau a nu fi."
Îmi plac pantofii tăi.
Duckers din Turl. Fac lucruri rezistente, pe forma piciorului.
Țin o veșnicie.
Mi-e foame. Când e cina ?
Aș putea să vă ajut, dacă ghiciți cu ce mă ocup.
- Ai o fabrică de ciocolată. - Toată lumea știe asta.
Nu era nimic de ghicit, nu ?
Așa ceva va fi în ranița oricărui soldat britanic.
Învelită în zahăr, așa că nu se topește.
Ei de ce primesc dulciuri gratis ?
Pentru că luptă pentru țara lor.
Tata zice că nu va fi război.
Tatăl tău se înșeală.
- I se spune Army Amo. - Amo, amas, amat.
Exact.
E plictisitor că toate se termină în "o." "Polo" și "Aero."
- Și "Oxo" și "Brillo". - Sună de parcă nu ați vrea-o.
Atunci va trebui să o dau surorii voastre.
Mușcă.
Trebuie să muști.
Prințesa era conștientă de răutatea ei lipsită de căință.
Dar asta nu o făcea să biruiască mai ușor dragostea enormă pe care o simțea
în inima ei pentru Sir Romulus. Știa instinctiv
că nu putea avea încredere în roșcovană.
Ca și mai tânărul său paznic, plonjă și plonjă în adâncimile lacului,
în căutarea potirului vrăjit. Sir Romulus își răsucea mustața uriașă.
Sir Romulus a călărit cu cei doi tovarăși ai săi spre nord, apropiindu-se
de marea strălucitoare.
Era atât de eroic în maniere, viteaz în vorbe,
încât nimeni nu putea ghici întunericul
ce sălășuia în inima neagră a lui Sir Romulus Turnbull.
Era cel mai periculos om din lume.
"Dragă Cecilia, m-am gândit să-ți scriu că să mă scuz pentru neîndemânarea mea
"și pentru purtarea nepotrivită."
"Scuză-mă dacă îți par ciudat, dar..."
Dragă Cecilia, iartă-mă că te-am supărat
cu felul în care m-am purtat.
Adevărul e că mă simt intimidat de prezența ta, Cee,
și nu cred că pot da vina pe căldură.
"Mă vei ierta ?
"Robbie."
Ieși deja ?
Da, Leon m-a rugat să iau cina cu ei.
De aia am lustruit argintăria toată după-amiaza.
Cred că îți va lipsi fața mea reflectată în lingură.
Nu ești deloc ca tatăl tău. În nici un fel.
Asta pentru că sînt doar al tău. O să întârzii.
Cămășile tale sînt agățate sus.
- Fiule. - Da ?
Nimic.
Briony ! Tu ești ?
Te simți bine ?
Crezi că poți să-mi faci un serviciu ?
Poți să îi dai asta lui Cee ? Eu...
- Mă simt cam stânjenit să i-o dau eu. - În regulă.
Briony.
Briony !
- Presupun că e ceea ce ai numi eligibil. - Mai degrabă.
Cu siguranță crede că e în pijamaua pisicii.
Ceea ce e ciudat, considerând că părul pubian îi crește în urechi.
Îmi imaginez că ți-ar dărui o grămadă de copii gălăgioși și tâmpiți.
- E un ou bun, de fapt. - Așa spui despre toți.
- Leon ! - Iat-o și pe sora mea cea mică !
Am scris o piesă pentru tine, Leon. Vroiam s-o joc pentru tine.
- Încercările Arabellei. - Păi încă mai e timp.
- Nu mai e timp astă seară. - Nu, e imposibil.
- Briony. - Să-ți spun ceva. Am vocea bună,
tu și mai bună, așa că o citim după cină.
- Briony, ai citit scrisoarea asta ? - Da, haide. E o idee minunată !
- Briony ! - Poftim ! Cocktailul meu cu ciocolată !
Insist să-l încercați.
Nu era într-un plic ?
Te superi dacă intru ?
A fost cea mai groaznică seară.
Gemenii m-au torturat. Uite !
Ce groaznic.
Arsuri chinezești.
Așa e.
Vor acasă. Ei cred că eu îi țin aici.
Lola.
Pot să-ți spun ceva ? Ceva foarte îngrozitor.
Da, te rog.
Care e cel mai îngrozitor cuvânt pe care ți-l poți imagina ?
- E un maniac sexual. - Așa e.
- Ce va face Cecilia ? - Nu știu.
- Trebuie să suni la Poliție. - Așa crezi ?
A zis că s-a gândit toată ziua.
Tot ce trebuie să faci, e să le arăți scrisoarea.
- N-o să spui nimănui, promiți ? - Promit.
Bine. Dacă află, cine știe ce va face.
Ai dreptate.
Spală-te pe față. Eu trebuie să mă schimb.
Mersi, Briony. Ești o adevărată prietenă.
Cecilia !
- A fost o greșeală. - Briony a citit-o.
D-zeule, îmi pare rău. Era versiunea greșită.
Da.
- Nu era pentru citit. - Nu.
Ce era în versiunea destinată cititului ?
Nu știu. Era mai formală. Mai puțin...
- Anatomică ? - Da.
Durează de săptămâni și azi dimineață la fântână...
N-am mai făcut așa ceva înainte.
Și eram foarte supărată pe tine și pe mine.
Am crezut că dacă mergi la medicină voi fi fericită, dar...
Nu știu cum de am fost așa de ignorantă în privința mea, așa că...
Atât de proastă.
Știi despre ce vorbesc, nu ?
Ai știut înaintea mea.
De ce plângi ?
Nu știi ?
Ba da, știu exact.
Robbie.
Cecilia.
Te iubesc.
A intrat cineva.
Cecilia !
Oamenii stau afară și mănâncă pe pavaj.
Părerea părinților mei era că, canicula încurajează lipsa moralei.
Vara, eu și sora mea nu aveam voie afară din casă.
Credeau că sătenii ar fi provocați.
Tu ce zici, Cee ? Vremea caldă nu te face să te porți rău ?
- D-zeule, ai roșit ! - E doar cald aici, atât !
Lola, șterge-ți rujul. Ești mult prea tânără !
Și tu, Briony ? Ce păcat ai comis azi ?
- N-am făcut nimic rău. - I-ai văzut pe gemeni de curând ?
Nu arătau prea fericiți, ultima dată când i-am văzut, sărăcuții.
- Nu știi nimic. - Briony. Nu înțeleg ce ai.
- Nu știam că ești așa de nepoliticoasă. - Gemenii nu sînt "sărăcuții".
- Uite ce i-au făcut lui Lola. - Despre ce vorbești ?
Jackson și Pierrot i-au învinețit mâna. I-au făcut "arsurile chinezești".
Are dreptate. Am scos-o eu din mâna lor.
Cum mi-am căpătat rana de război.
Gemenii au făcut asta, Lola ?
Totul s-a transformat într-o mică bătaie.
Totuși, nu s-a întâmplat nimic rău, Lola ?
Vrei să-i cauți pe băieții ăștia, te rog, Briony ?
Spune-le că e cina gata și unde le sînt manierele ?
- De ce trebuie să mă duc eu ? - Briony, fă ce ți s-a spus
sau te duci direct în camera ta.
- E o scrisoare ! - Dă-mi-o !
- Au fugit ! - Cine ?
Gemenii.
"Plecăm pentru că Lola e foarte rea cu noi și nu vrea să mergem acasă."
"De asemenea, n-a mai fost nici o piesă."
Nu vă îngrijorați.
O să trimit pe cineva să-i caute. Nu puteau ajunge prea departe.
Cee, tu vii cu mine.
Pierrot !
Jackson !
Băieți !
Jackson !
Pierrot !
Lola ? Ești bine ?
Îmi pare rău... N-am vrut. Îmi pare rău.
Cine a fost ?
L-am văzut.
- El a fost, nu-i așa ? - Da, el a fost.
Lola, cine a fost ?
A fost Robbie, nu-i așa ? Robbie ?
- L-ai văzut ? - Cum ai zis și tu, e un maniac sexual.
Și nici nu ști ce s-a întâmplat înainte de cină.
L-am surprins atacîndu-mi sora în bibliotecă.
Nu știu ce-ar fi făcut dacă nu apăream.
- Chiar l-ai văzut ? - Sigur că da. Clar ca lumina zilei.
M-a împins la pământ și mi-a pus mâna la ochi.
- De fapt, n-am putut... - Ascultă. Îl cunosc
din totdeauna și l-am văzut.
Pentru că n-aș putea spune sigur.
Eu pot. Și am s-o fac.
Cheamă Poliția. Și va avea nevoie și de doctor.
- E în regulă, dragă. - Robbie s-a întors ?
Nu l-am văzut.
Știu cine a fost.
- L-ai văzut ? - Da, l-am văzut.
- Așa cum mă vezi pe mine ? - Știu că el a fost.
Știi că a fost el sau l-ai văzut ?
- Da, l-am văzut. - Cu ochii tăi ?
Da, l-am văzut. Cu ochii mei !
Foarte bine, dragă.
Eu și cu fratele meu i-am găsit la lac.
N-ați mai văzut pe nimeni ?
Eu n-aș crede tot ce spune Briony. E cam aiurită.
Când ei au plecat în căutare, eu m-am dus la tata.
- M-am dus. Sincer. - De ce ?
Să-i spun.
- Știu că n-ar fi trebuit s-o deschid. - Nu, n-ar fi trebuit.
Dar cel puțin, ai făcut ce trebuia acum.
Sir, vine cineva.
- E ora de culcare. - Dar...
Acum !
Cecilia !
Mincinoșilor ! Mincinoșilor ! Mincinoșilor ! Mincinoșilor !
Franța de Nord Patru ani mai târziu
I-am spus, "Poți să stai aici, să-ți răsucești degetele,
așteptând să te împuște în cap, dacă vrei."
"Eu am plecat de aici."
- Bună seara, d-le. Bună seara ? - Lasă-mă să fac eu asta.
Care e jocul lui ?
- A zis că are ceva pentru noi. - Fir-ar al dracu !
Așteptați ! V-am adus mâncare !
Pâine, zahăr
și vin !
Ce căutați aici ?
Când a început retragerea, Panzerele au atacat
și am fost despărțit de unitatea mea.
E adevărat, englezii se retrag.
O să plecăm dis de dimineață.
Am luptat toți anii ăștia, am avut atâția morți
și acum nemții sînt iar în Franța iar.
Ne vom întoarce
și îi vom alunga.
Vă promit.
Noroc !
Haideți.
Cum un ștab ca tine care vorbește franceza, e doar soldat ?
Nu ești bun pentru ofițeri dacă te-au înrolat direct din închisoare.
- Râzi de mine. - Nu.
Mi-ai acordat o șansă. Rămâi în închisoare sau te înrolezi.
Și ca să știi, e ultimul lucru că aș fi un ștab.
Șase luni mai devreme
Scuză-mă că am întârziat, m-am rătăcit.
- Bună. - Bună.
- Stăm jos ? - Da, desigur.
- Îmi pare rău, nu-mi mai amintesc... - Două. Mersi.
Unde locuiești ?
Într-un mic apartament în Balham. E înspăimântător.
Proprietăreasa e gălăgioasă și prost crescută.
Ești neschimbată.
- Desigur, în afară de uniformă. - Da, îmi pare rău. Trebuie să mă întorc
- la spital într-o jumătate de oră. - Oh, Doamne, asta...
- Îmi pare rău. - Nu.
Mai ții legătura cu familia ta ?
Nu, ți-am spus că nu.
Leon m-a așteptat la spital săptămâna trecută.
L-am respins.
Cee, nu-mi datorezi nimic.
Robbie, nu mi-ai citit scrisorile ?
Dacă mi-ar fi permis să te vizitez în fiecare zi,
- aș fi venit în fiecare zi. - Da, dar...
Dacă am fi chibzuit câteva momente
în bibliotecă acum trei ani jumătate, atunci nu mai sînt sigur că...
- Nu știu dacă... - Robbie, privește-mă.
Privește-mă !
Întoarce-te.
Întoarce-te la mine.
Dragă Cecilia.
Cecilia.
Un prieten de-al meu are o cabană pe plajă.
A zis că ne-o împrumută când e să pleci.
Are sindrila albă și ramele la geamuri albastre.
Sper ca autobuzul să nu mai vină niciodată.
Poftim.
Ceva la care să te gândești cât ești plecat.
Te iubesc.
Vreo brazdă amărâtă va prinde pachetul.
Iubitule. Briony mi-a aflat adresa și mi-a trimis o scrisoare.
Prima surpriză a fost că nu s-a dus la Cambridge.
Face școala de asistente la vechiul meu spital.
Cred că face asta dintr-un fel de penitență.
Zice că începe să înțeleagă pe deplin ce-a făcut.
Vrea să vină să vorbească cu mine.
Te iubesc. Am să te aștept. Întoarce-te.
Întoarce-te la mine.
Întoarce-te. Întoarce-te la mine.
Încotro mergem, șefu' ?
Urăsc bocancii ăștia !
Îi urăsc mai mult decât pe toți nemții !
O să găsești o slujbă dacă te întorci în Anglia în ciorapi.
Hai amice, îmbracă-te.
- Dacă cad în apă, mă salvezi ? - Bineînțeles.
Briony !
Mersi. Made by sabian